FECIOARA, TAURUL ȘI CAPRICORNUL
Traducerea si Adaptarea: RRZXXX
Acesta e Gianni Ferreti, soțul meu. Semn zodiacal, Capricorn.
Temperament moderat, inteligență lăudabilă predispoziție spre frumos, așa spune horoscopul,
dar mie nu prea mi se pare.
De profesie arhitect, sau mai bine zis, proiectant de blocuri.
Face mișcare în fiecare dimineață ca să-și mențină forma.
Și fizicul are importanța sa pentru un domn adevărat.
Să te ia dracu pe tine și toată familia ta !
Câteodată ni se mai întâmplă să ne ieșim din fire...
E supărat pentru un bloc construit abuziv pe care un birocrat incoruptibil îl demolează.
- Am pregătit înghețata, domnule. - Unde e mandorlina ?
Azi am pus marena.
La friptură e nevoie și de mandorline, o spune și Toniazzi.
Pleacă, sclavule !
În fiecare zi, aceiași oră, același câine.
Ai ceas ?
Aceasta sunt eu, Fecioară. În sensul astrologic, bineînțeles.
Cealaltă e Teresa, cea mai snoabă maseusă din Roma.
Un masaj la ea e o cucerire mondenă.
Am vaga impresie că Tereza preferă să maseze numai anumite zone.
Cine știe ? Poate greșesc eu. Ce faci, Tereza, încetinești ritmul ?
- E metoda mea de a masa fesele. - Lasă fesele și masează lateralele.
Eu și Gianni ne-am întâlnit la Porto Fino unde prezentăm pentru Bikini.
"Ne-am întâlnit", așa am spune.
Când o Fecioară întâlnește un Capricorn nu e o întâlnire, ci mai mult o confruntare.
După o lună de la căsătorie, Ferreti tatăl s-a ales cu un faliment frumos.
Și așa, "Bun venit la Roma" unde Imobiliare Ferreti & Fiul a pornit o campanie intensivă.
Trei blocuri pe fiecare 150 metri pătrați.
Nu te duci să-l vezi pe soțul tău cum joacă tenis ?
A câștigat primul set, iar al doilea îl conduce cu 5 la 1.
Mai bine nu, știi doar cum e Gianni. Dacă mă vede, va demonstra că e cel mai bun...
forțează serviciul, greșește serviciul, întrece măsura, iar atunci vina e a mea.
Sărmana de tine, ai un soț peste măsură...
Al meu nu-mi arăta nimic peste măsură. Nici la tenis, nici în pat.
De ce nu vii puțin în vestiar să-ți arăt noua mea rachetă de tenis ?
Nu, mulțumesc ! Îmi ajunge racheta soțului meu.
- Ai un noroc azi... norocul boului. - Nu știi să pierzi.
Ajung coarnele pentru a câștiga Cupa Davis și nu ți le mai ia nimeni.
Ce apropos ! Sper că nu te-ai supărat.
E vina ta. Cum să câștigi ? Uite ce ai aici... Ce burtă...
Nu sunt înalt, dar am linie...
De asta îmi place Gioia mea. Uite-o acolo.
- Scuză-mă. Trebuie să plec. - Dragul meu !
Ce faceți ? Lăsați-o !
- Ai învins din nou, campionul meu. - Da. N-am simțit nici măcar gustul jocului.
- Cu defunctul ăla... - Râzi, râzi...
Pupici...
- Mâine te sparg. - Ești foarte norocos...
Viața este frumoasă.
Tenis la scara 40. Rachete, partide de dublu. El câștigă totul.
- Ce bulan... - Gioia îl are cel mai frumos din Roma.
Spuneam de Gianni. Are o femeie frumoasă și nu îl înșeală.
E adevărat, nu l-am înșelat niciodată. Numai odată, după 5 luni de căsătorie.
Cel puțin în aparență.
Mergeam în vacanță la niște prieteni a lui Gianni din branșa igienico-sanitară.
Ce facem la ăștia ?
E posibil să nu știi niciodată să inventezi o scuză ?
Scapicolli ! Ce nume e asta ?
E mai frumos al tău. Migliavaca Gioia. Nu renunți la o baie Scapicolli...
Un mic industriaș...
Scapicolli e unul care a făcut totul singur. Un self... ma...
- Self made man. - Niciodată nu reușesc să pronunț.
E puțin cam prost, dar are mulți bani. Are o nevastă cu un...
- Ce e cu nevasta lui ? - Care nevastă ?
- Scapicolli. - E un mod de a spune.
În sfârșit, Gianni. Credeam că nu mai veniți.
- Tu ești Gioia. - Faceți cunoștință.
Gianni vorbește tot timpul despre voi.
Scapicolli ! Încântat. În sfârșit. Felicitări !
Aveți o nevastă încântătoare.
- Veniți ! - Avem geanta în mașină.
Ieri au plecat servitorii, dar nu e nici o problemă, o duce Adelmo.
- E în portbagaj. - Veniți !
Când vorbesc îți vine să râzi.
O fi ea țărancă, dar eu am nevoie de reducere la vasele de baie.
Te interesează băile soțului sau fundul soției ?
Ați văzut filmul... ?
- Un full de ași. - Iar aici un careu de nouari.
Încă odată ? Ești un mare, mare norocos.
E bună și una, iubitule...
Am ghinion la jocuri, dar am noroc în dragoste.
Cum să câștigi cu o asemenea frumoasă lângă tine ?
- Ce drăguț ești. Pupici ! - Pupici !
Ce faci aici, Gioia ? Nu-i băga în seamă, sunt plictisitori.
Vino cu mine. Poate nu-l cunoști pe profesor. Vine din America.
- How do you do (Ce mai faci)? - Încântată.
- Ești aici în interes de serviciu ? - Știai că Scapicolli e mare industriaș ?
- Cum se spune în italiană ? - Instalații sanitare.
- Nu am înțeles. - Water closed (Apa e închisă).
Studiez pentru a lansa în America bideul vostru. Fac o campanie publicitară.
- Ce idee ! - Noi folosim puțin bideul în America.
- Interesant. - Deja am găsit un slogan.
Pentru voi doamnelor... " Aperitivul dragostei" !
Finețe pentru finețe, dar de ce să nu avem și digestivul ?
- Vreți să mai beți ceva, pokeriștilor ? - Eu vreau un Punt Mes.
- Strig. 50 ! - De trei ori.
- Două perechi de dame. - Două perechi de regi.
Vreau să văd cum arată.
Mulțumesc, doamnă.
- Punem puțină gheață ? - Nu, e bine așa. Natural.
În seara asta nu mi-e somn, iubitule. Poate orezul libian era afrodiziac...
Sf. Giuseppe, tu ești protectorul iubirii conjugale, te rog ascultă ruga mea.
Să nu își pună cămașa neagră, o să vrea și în seara asta...
Mulțumesc Sf. Giuseppe, ai făcut bine.
- Iubitule... - Ce e ? Fiscul ?
Ascundeți actele ! Tu erai, Gioia !
Scuze ! În seara asta îmi simt stomacul plin...
- O fi de la orezul ăla... - Pupici !
Scuze ! E ceva aici...
ce nu merge nici în sus... nici în jos.
Nu e prima dată când nu merge...
Stai așa !
Vino aici, purcelușo !
- Un orgasm ? - Nu. E robinetul de la apă caldă. Picura.
De data asta m-ai făcut să vin în baie. Ce e asta ? O modă nouă ?
E locul unde se ciocăne și se poate spune, ocupat, iar eu plec imediat.
- Vine cineva. - Eu...
Ce frumoasă ești în dimineața asta, îngerașul meu.
- Bună dimineața. - Ai dormit bine ?
Baia era puțin cam tare, patul era cam tare...
- Unde e dna Gioia ? - O face patul... O face baie.
Păcat că nu era apă caldă.
Cu robinetele astea care pierd... Toată noaptea, tic, tac...
- Bună, Gioia. - Bună, Stela !
Ce faci, Gioia ? Și-a uitat costumul de baie.
- La ce te uiți, lady Bucinella ? - Eu, lady Bucinella ?
- Ce înseamnă Bucinella ? - Eu protestez.
Protestează împotriva mamei tale care te-a făcut așa de urât.
Dacă nu ați înțeles, soțul meu mă înșeală cu lady Bideu, aici prezentă.
Acum eu o să mă revanșez cu profesorul american.
Mi se pare corect, nu ? Să mergem, profesore.
Dați-mi o explicație. Unde se duc ?
- Ghicește. - Nu...
Te rog !
Deschide Gioia, doar nu ai înnebunit. Ce faci, te distrezi cu americanul ?
Nu e o glumă bună, nu râde nimeni.
Dvs râdeți ?
- Trebuie să îmi dați o explicație. - Tu să taci, prostule.
Nu râde nimeni și ăștia doi și-o trag aici...
- Trebuie să îmi explicați... - Tu să taci, prostule.
Gioia...
- Credeți că e o barză ? - Nu.
- Ce credeți că e ? - O libelulă.
E o barză, știu eu...
Mă simt rău.
- Ajutați-mă. Dvs mă puteți înțelege. - Vă înțeleg, dar trebuie să-mi explicați.
- Taci, prostule ! - Vezi că ești prost.
Ia-mă...
Simt că înnebunesc...
Ce bine e... Spune-mi că ți-a plăcut.
Nu numai că nu mi-a plăcut...
Eu sparg ușa. Nimeni să nu încerce să mă oprească.
Nimeni să nu încerce să mă oprească... Sparg ușa.
Nu face asta.
- Gioia, vino aici. - Te-ai distrat ?
- Cum vă permiteți ? Exagerați ? - Nu mă freca la cap.
Așa ai să înveți.
Ești nebună ? În fața tuturor ? Aici sunt și domni...
- Ce vor spune ? - Că ești un bou.
- Ce vor spune musafirii mei ? - Că ești o curvă.
Fecioara cu Capricornul sunt duri și insensibili la trădare.
Niciunul din cei doi nu vrea să își recunoască vina.
Eu dădeam vina pe Gianni și el pe mine.
După o săptămână în care nu am schimbat nici o vorbă,
am hotărât să mergem la Ferreti tatăl.
Care trece drept unul dintre cei mai mari experți în coarne
și s-a însurat cu aici prezenta Ferreti Zoraide.
Ea insistă să fie numită contesă, chiar dacă toți știu că o făcea pe față...
Cum s-ar spune: cea mai destrăbălată din Milano.
Acesta este Ferreti senior, poate puțin cam bădăran,
mălaiul pierdut la Milano a reușit să și-l refacă la Roma cu blocuri abuzive.
Dacă îl așteptăm pe Gianni...
Așteaptă mama, puțin piper.
Ce idee bună... Așa spune și Toniazzi, el e cel mai tare în bucătărie.
Are dreptate, e nevoie de Cayene.
- Dintr-un anumit punct de vedere, îi dă... - Da, îi dă...
- Iar din alt punct de vedere îi dă mai puțin... - Da, îi dă mai puțin...
Mai mult sau mai puțin... Ne-am săturat.
Ați venit să vorbiți despre piper ?
Mi-ai povestit ceva de țâțe, de coarne, ce s-a întâmplat ?
S-a întâmplat că Gianni al vostru e un mare dobitoc.
- Fără limbaj obscen în casa mea. - Haide, Zoraide.
A spus dobitoc, înseamnă că e un prost.
Sau poate vă convine "fraier".
- Sărurile ! - Poftiți sarea, doamnă.
Las-o în pace, ca de obicei, se preface.
- Ce a făcut, a plătit TVA ? - Ascultă, tată...
Acum sunt mare și pot să îți vorbesc ca un bărbat.
Pot să spun ca ea că sunt un prost și un dobitoc, dar adevărul e mai grav, tată.
Să ne privim în ochi, tată. Sunt un bou. E bine ?
- Bou ? - Da, tată. Un bou.
În momentul în care nevasta o face... și soțul e...
- Numai că ea a făcut-o de față cu toți. - Ce vrei să spui, de față cu toți ?
Trezește-te, tată. Îți este prezentată povestea unui adulter.
Ce rușine ! Ți-am spus să nu te însori cu un manechin.
Nu se știe niciodată de unde vine.
Nici o îndoială în privința mea, dar de dvs se știe că veniți dintr-un bordel.
- Să îi dau sarea, dle ? - Ce sare ? Pleacă de aici.
- Ce veste groaznică ! - Gioia, cere-i imediat scuze mamei.
Să nu pleci fără să îi ceri scuze mamei.
Vino aici, Gioia. Nu vine. Ciao, mami !
Ciao, tata ! A fost o cină frumoasă.
Ciao, Domenico ! Gioia !
- Întoarce-te și cere-i scuze mamei. - Întoarce-te la mama.
Ce faci ? O faci curva pe mama ?
Ai înnebunit ? Mama mea o curvă ?
Bună seara, dle Vitaloni !
De ce nu le spui și lor că ești un bou ?
Bou în sensul în care pe unul îl dor ochii și pupilele.
Curvo ! Așteaptă-mă, Gioia !
Vreau să ne calmăm.
Știi că eu sunt un om binevoitor
văd filmele lui Bertolucci, sunt abonat la Playboy...
Cu toată bunăvoința, nu pot să înțeleg cum două persoane... e adevărat, din nord
pot ajunge la aceste revendicări ostentative și nedemne.
Demne de unul ca tine care și-o trage cu o târfă Scapicolli în cada de baie.
Ești încă geloasă...
Te agăți de un episod nesemnificativ.
Tu nu mi-ai pus coarne ? E ca și cum ai mânca o farfurie cu spaghete.
Eu ți-am pus coarne, tu mi-ai pus coarne, așa că e unu la unu.
Suntem egali. Câte o farfurie de spaghete pentru fiecare. Cam puțină aromă...
Puțină aromă ? Mie mi-a plăcut mult.
În ale mele era ulei, usturoi și mult piper. Ești mulțumit ?
Nu, cum să fiu mulțumit ?
Ai curajul să îmi spui că ți-a plăcut și piperul, târfă împuțită ?
Împuțită sau nu, după o oră am făcut pace.
De atunci au trecut trei ani. Trebuie să spun că lecția Fecioarei și Capricornului
a fost servită.
A început să muncească din greu iar pentru a fi aproape de mine
a renunțat la plimbarea de dimineață.
1960, 1970, 2000 de metri. Recordul a fost doborât.
Cine ajunge în capul coloanei ? E Gianni Ferreti, milanezul...
Să fiu a naibii, ce tare ești, arhitecte !
Îi depășește pe toți, îl depășește pe Timondi, căruia i-au dat lacrimile.
Campionul e vizibil transpirat și însetat...
Știam eu că trebuie să apară obișnuitul prost care udă.
- Scuze arhitecte, nu va bucurați ? - De ce nu te uzi pe tine să mai crești ?
Aida, cafeaua.
Prieteni ai sportului, vă vorbește Adriano D.
pentru un banal incident, marele Ferreti e forțat să se retragă.
Odată am să i-o torn în cap nerușinatei ăleia.
Stă numai în pat și vrea să stoarcă muncitoarea.
Azi e sâmbătă, iubitule, să nu-mi spui că lucrezi.
Numai tu trebuie să ai o săptămână prelungită ?
Mă duc la o reuniune a constructorilor din Roma contra răpirilor.
Mi se pare cam mult, merge în ordine alfabetică.
Ultimul sechestrat se numește Epifani Romolo, noi ne numim Ferreti.
Nu știu dacă m-am făcut înțeles. Ciao ! Ne vedem la club.
- Pupici ! - Ce târziu s-a făcut.
O Frankenstein, anunță-ne când intri să ne pregătim fizic.
- Am adus cafeaua, doamnă. - Mai târziu. Pune-o pe terasă.
Tot timpul cu fundul gol. O vrea să îl țină rece.
Aida !
- Vin, doamna. Se spală. - Singură ?
Nu. Cu săpunul.
- Dă-mi halatul, te rog. - Mulțumesc.
Scuză-mă, Luiza. Credeam că e Aida.
Aș accepta cu plăcere postul ei, la cât câștigă...
Ultima mea servitoare câștiga 300.000.
- Pot să beau un cappuccino ? - Bineînțeles. Scuză-mă.
- Doriți ceva, doamnă ? - Adu-ne un cappuccino.
Ți-aș da eu un cappuccino...
- Fără comentarii. - Ce e lumina asta ? Pare o oglindă.
Nu, e binoclul dlui Gussoni. Întotdeauna spionează la ora asta.
Hobby de moșnegi. Îi facem o glumă ?
Da.
Azi e spectacol. Ești bucuros ?
Nerușinatele ! Vă bateți joc de mine ?
Purcelușe !
- Cum ? - Sandwich de purceluș...
Mi-a venit o poftă de purceluș... dar, nimic...
- Dă-i și lui bunica. - Un sandwich ?
- Așa le spui tu la țâțe ? - Care țâțe ?
Se uita la doamna de vis-a-vis când se dezbracă, să îi vadă fundul.
- Mai taci, derbedeu mic ! - Ce parșiv ești, bunicule...
Sărmanul Gussoni. Ar putea să facă infarct, mai ales la vârsta lui...
Mai bine. Un porc mai puțin. Apropo de porci.
Știai că soțiorul tău a început să te înșele ?
- Cine, Gianni ? - De ce, mai ai și alții ?
Încetează cu prostiile. Lucrează și azi, sâmbăta.
- Are o ședință. - Poate am greșit.
Alaltăieri am auzit ce îi spune lu' Roberto.
Ce ?
- Aida ! - Da, doamnă.
- Adu-mi telefonul. - Imediat, doamna.
Nu face nimic toată ziua și uite ce se întâmplă.
Cine e ? Tu erai, Gioia ! Ce surpriză ! S-a întâmplat ceva ?
Dacă îți răspund, înseamnă că sunt aici. Nu ?
Da, ședința s-a terminat chiar acum.
Gorilele din Germania sunt înalte și blonde cu ochi albaștri, nu ca ai noștri, mici și urâți.
Mai scriu câteva scrisori și am terminat.
Da, foarte distractiv. Dacă ai știi ce cald e aici...
Păduchiosul de tata a închis aerul condiționat, urmează și curentul și totul e bine...
Suntem născuți pentru a suferi. Ce vrei să fac, iubirea mea ?
- Ne vedem la cerc. Pupici ! - Pupici !
Deci, domnișoara... Scriem scrisoarea asta sau am venit aici să ne jucăm ?
Lucrează în birou pe căldura asta... Spune-i-o lu' amețitul de Fefe.
De ce ? Ce loc e mai liniștit decât un birou gol ?
E un loc divin pentru a face jocuri excitante.
Directoarea cu băiatu' de la bar. Contabilul cu femeia de serviciu.
Patronul cu secretara...
- Sunt gata, patroane'. - Bine, scrie.
În legătură cu cererea dvs pe care ați făcut-o la telefon săptămâna trecută
am plăcerea să vă comunic... în zece secunde voi începe să mă dezbrac
și voi fi numai a dvs.
Folosesc această ocazie pentru a-l numi țăran pe
acel ramolit și îngâmfat care este soțul meu...
- Vă asigur că... - Vă asigur că... ?
Nu voi cere o mărire de salariu, salutări distinse, etc, etc...
- Am terminat. - Începem ?
Începem.
- Luați loc, domnișoară. - Deasupra dvs ?
Nu mai pune întrebări. Urca și prefă-te că bați la mașină.
- Sunt pregătită. - Începem ?
- Bat, dle arhitect ? - Bate, "târfo-grafo" ! Bate, bate...
Stimate domn Bisletti...
în legătură cu cererea dvs...
Cum se desface asta ?
- A sunt cineva. - E clopoțelul de la mașina de scris.
Prostuțule !
E un delicvent, merită să ajungă în închisoare.
O închisoare e puțin cam mult. I-ar prinde bine câteva șuturi.
Nu. Cel mai bine ar fi să i-o tai, așa termină pentru totdeauna.
Nu e precum coada păsărelelor, nu mai crește încă odată.
Dacă ce mi-ai spus e adevărat, eu...
Uite-l că vine.
E singur. Sărmanul, l-am calomniat.
"Era" singur !
Nu e posibil. Cu Enrica ! Cea mai bună prietenă a mea.
- Acum te-ai convins ? - Da, sunt convinsă.
- Se mai întâmplă. - Ai dreptate.
Sunt lucruri care se mai întâmplă, dar Gianni nu știe ce i se va întâmpla lui.
Draga Luiza, când vei citi biletul meu, voi fi deja plecată.
Plec singură în vacanță la Ischia. Am făcut rezervare la hotel Paradiso,
Gianni nu mă va căuta chiar acolo.
Voi sta în liniște și voi căuta un bărbat ca să îmi iau revanșa așa cum trebuie.
Să nu spui la nimeni unde sunt sau nu voi mai vorbi cu tine niciodată.
Te îmbrățișez.
Draga Gianni ! La Roma nu se poate respira, am plecat să iau o gură de aer. Gioia !
Cum, nu se respira la Roma ? Terasa noastră pare un parc public, încă puțin și ne expropriază.
Aida ! Unde a plecat doamna ?
- De unde să știu ? Și-a făcut bagajul. - Cum și-a făcut valiza ?
- Cea mică sau cea mare ? - Aia mare. Părea că se mută.
Și-a făcut valiza cea mare ? A muncit mult, nu face nimic toată ziua.
Ieși afară, Frankenstein.
Calmează-te ! Nu s-a întâmplat nimic.
Și-a făcut bagajul. S-a dus să ducă haine orfanilor.
Are o inimă bună. E bine să faci bine.
Spune că s-a dus să ia puțin aer. Ce legătură are bagajul cu aerul ?
Ce a pus înăuntru, buteliile de oxigen ?
Ce a scris ?
Dragă Gianni, la Roma nu se poate respira. Mă duc să iau puțin aer.
Așa e, la Roma nu se respiră. E foarte cald.
Uite cum am transpirat ! Ai făcut bine, Gioia.
A venit franțuzoaica. Am impresia că nu se va dezbrăca.
- Ca de obicei, nu înțelegeți, don Peppino. - De ce ?
Aia se dezbracă. Garantez eu. O să vedeți, don Peppino.
O să vedeți cum își scoate sutienul...
S-a demonstrat științific că în femeie există între 35 și 90% curvăsăreală.
Dacă și-i arată, îmi datorați 100.000.
Nu mă lua în râs. Aia nu își scoate nimic.
De trei zile așteptăm și... nimic.
Doamne ! S-a dezbrăcat. Mi se face rău.
- Ce ai ? - Sânii îmi fac rău.
Încetează, Alvaro ! De fiecare dată aceiași poveste.
Întotdeauna are același atac de slăbiciune când vede femei.
Nici nu îl bag în seamă. Ăla e o fosilă.
Când vede o femeie dezbrăcată, i se umflă testiculele și intră în călduri.
Da ?
- Și-a scos și piesa de jos. - Văd... ce piesă... !
- Ce fund... - Am văzut.
- E frumoasă. - A făcut-o pentru mine, don Peppino.
Mie nu ?
- Seducția baronului a lovit din nou. - De ce, seducția mea provoacă scârbă ?
Ați pierdut pariul, don Peppino, îmi datorați 100.000.
Am să vă dau 100.000, dar numai după ce ați...
Înțelegeți ? Trebuie să mi-o dați și mie respectați-vă cuvântul de nobil.
- Mă jigniți. - De ce ?
V-o dau pentru că-mi sunteți prieten, nu pentru 200.000.
- Hei, baroane ! 100. - 150, și o aveți. Vă garantez.
- Acum ai crescut la 150.000... - Trezește-te, Alvaro !
- Mă pălmuiți ? Visam că avea două... - Încetează !
E cineva aici ?
- Iisuse ! - Mă ocup eu de ea, baroane.
Fiți cuminte, don Peppino, lăsați-mă pe mine. Sunt un bărbat de clasă.
Mie mi se pare un bărbat strâmb...
- Bună ziua ! Ce doriți ? - Sunt dna. Ferreti, am rezervat o cameră.
Sunteți directorul hotelului ?
Vă rog, și eu sunt tot un oaspete al acestui hotel încântător.
- Permiteți ? Baronul Felice Rupe-fierul ! - Încântată.
Încerc să acopăr lipsa de personal.
- Cum ați spus că vă numiți ? - Ferreti.
- Ce nume frumos ! - Credeți ?
Ferreti... Camera 358.
- Ce doriți ? - Unde ai fost ?
Doamna așteaptă aici de două ore, strici bunul renume al hotelului...
și al meu, doar vă onorez cu prezența mea baronială.
- Vă pregăteam contul, dle baron. - Pune-l în seif cu bijuteriile.
Permiteți ? Vreau să mă prezint și eu. Sunt un prieten al baronului.
- Mă numesc. - Giuseppe Roata, un modest...
- Un mare... - O figură semnificativă a industriei napolitane.
- Mai pe înțeles, cutiuțe, cutioare... - Și cutii mai mari.
Mai precis, trei hale și 800 de muncitori.
Puțină formă. Vreți să-i spuneți doamnei și ce aveți în casă ?
- Mâna. - Cum ?
- Mâna, a amorțit. - Da, nu eram atent.
Scuzați-l, e un parvenit. Nu știe cum să se comporte.
- Unde ai fost, Alvaro ? - Bună ziua.
Doamna te așteaptă de două ore. Condu-o în camera 358.
- Ce grea e... - Mulțumesc, baroane.
Bună ziua.
- Mă scuzați ! - Tu nu scuza. Patricio cretin.
- Nu știe unde pune piciorul. - Nu, a fost vina mea.
- Scuzați-mă ! - Pe aici, doamna.
Vino !
- Pe asta o halesc eu, don Peppino. - Și eu după dvs.
Mă duc în cameră. Ne vedem mai târziu.
Un moment. Scuzați !
Baroane !
Eu mi-am scos costumul cum mi-ai spus, acum dă-mi 20.000 cum mi-ai promis.
Mâine îți mai scoți o piesă și îți dau 40.000.
Rahatule !
Ai o expresie foarte idioată, Patricio. Ce ai ?
- Nimic. - Am ajuns.
Bună ziua.
- Vă rog ! - Intrați !
E cea mai bună cameră din hotel.
- Simpatică. - Vedeți ce spațioasă e ?
- Câtă lumină ! Vă veți simți bine. - Poftim !
Vreți să mă jigniți ?
Orice s-ar întâmpla, abuzați de mine cum doriți.
Mulțumesc, dar deocamdată nu am nevoie de nimic. Bună ziua.
Ce bună e...
O linie, vă rog. Mulțumesc.
Enrica, răspunde tu la telefon.
Enrica, tu ești, draga mea ? Da, eu sunt, Gioia.
Trebuie să îți dau o veste mare. Am plecat de acasă.
Nu pot să îți spun unde sunt, dar jur că e adevărat.
Gianni mă înșela cu una, nu știu cine e, dar mi-a spus că era una urâtă și vulgară.
Se pare că e vorba de o târfă, i-o trăgea sâmbăta în birou.
Eu am hotărât să reglez conturile, am să mi-o trag cu 40 de șoferi.
- Nu crezi că e divin ? - Nu știu dacă e divin...
dar fără îndoială o mare satisfacție.
Trebuie să te las, sună-mă când termini cu primii 10.
Ține-mă la curent. Ciao !
Cine era Enrica ?
Vrei să știi noutatea ?
Bună, mamă... !
- Ce faci aici, nemernicule ? - Nimic, lustruiam mânerele.
Aha, lustruiai mânerele...
- Plecă, pleacă ! - Plec, plec...
Ce faci, mă îngâni ?
Se vede că baronul ăsta are vip în exclusivitate.
Baronul trage cu ochiu'.
- Iisuse ! Cine e ? - E bună ?
Cum vă permiteți ? Doar nu credeți că eu trăgeam cu ochiu'.
- Nu, dvs... Spionați ! - Eu verificam, don Peppino.
Mi se pare puțin ciudat, pot să verific și eu ?
Să plecăm, nu suntem copii. Verificam dacă e femeia care pare.
- De multe ori, aparențele înșeală. - Da ? Cum e după verificare ?
Excepțională.
- Mi-o dați și mie după... ? - Bineînțeles.
- Mulțumesc. - Vă bateți joc de mine ?
Nu.
Alo, Spitalul Sunt Giovanni ? Sunt același Ferreti Gianni.
Știu că e a 12-a oară când telefonez. Aveți vești despre soția mea ?
Cum e moartă ? Aha, morții mei ! Deci am înțeles bine...
Înțelesesem că e vorba de morții tăi...
Nenorociți insensibili la strigătul de durere...
Unde ești, Gioia mea ?
Unde ești și nu îmi telefonezi, Gioia mea ? Îngerul meu...
Unde ești, proasto ?
De ce nu îmi telefonezi ? Ce sete am...
Să vezi ce îți fac dacă te prind... !
Nici nu mai simt alcoolul, sunt în ultimul stadiu.
- Alo, Poliția ? Sunt același F. Gianni. - Iar eu sunt același de înainte.
Știu că e a patra oară când telefonez, dar tragedia e prea mare...
- Tragedia ? Care tragedie ? - Cum, care tragedie ?
Ce ați spune dacă într-o dimineață soția dvs ar pleca cu o geantă mare ?
- Mișto. - Mișto ? Cum, mișto ?
Pentru a dvs, dar pentru a mea nu spun "mișto". Ați înțeles, mareșale ?
Nu faceți glume, eu pot să aranjez să fiți mutat în Sardinia.
- Vă mulțumesc, acolo m-am născut. - Atunci, pun să fiți mutat la Bolzano.
Acum câteva zile soția mea a ieșit, spunea că vrea să ia o gură de aer.
- Dvs ce credeți ? - Am înțeles, acolo se spune o gură de aer.
O gură de aer ? Chiar dacă ești mareșal, eu îți sparg fața.
Mareșal prost ! Alo, mareșale !
Și uite așa am ajuns dușmanul forțelor de ordine, Gioia mea.
Spune-mi că nu ai plecat să iei o gură de aer... !
Aida, o cafea neagră și tare... Îmi vine să fac și pipi...
Aida, cafeaua. Fac pe mine... Ajung imediat...
Alo, Marco ? Tu erai ?
Așteptam un telefon urgent, dar ești tu...
Nu, eram în colțul meu preferat și ascultam puțină muzică.
Un moment să închid pickup-ul, să te aud mai bine...
- Am vorbit cu Enrica, e adevărat ? - Ce să fie ?
- Că Gioia vrea s-o facă cu 40 de șoferi. - Cum 40 ? Merge pe Autostrada Soarelui ?
- Unde găsește 40 de șoferi ? - Așa i-a spus Enricăi.
Voi mai credeți glumele ei ? Dă-mi-o pe Enrica.
Enrica, e Gianni.
Te rog să nu mai spui prostii pentru că Gioia e dincolo.
Nu pot să ți-o dau pentru că e la duș.
Așteaptă, încerc.
Aida, vezi ce face doamna. "Imediat".
Se duce să vadă ce face doamna.
Cum ? Nu poate ? Vezi ? Nu poate.
Fă-mi o favoare. Salută-l pe încornoratul tău.
- Te salută. - Cine. Încornoratul ?
Vezi că știu toți ? Aida, cafeaua.
- Cine ești ? - Sunt Aida.
Ce ai făcut ?
Ți-am pregătit un ceai cu mânuțele mele. Să îți mai calmezi nervii...
Sfântă Fecioară ! Frankenstein îmbrăcat în târfă.
- Dacă vrei, mă dezbrac. - Nu. Mi se blochează digestia.
A murit un papă, altul îi ia locul. Privește !
- Ce frumos ești când te superi... - Frumos ?! Sunt interesant.
Frumos !
Când sunt supărat ? Sunt un prost că te ascult.
O vreau pe Gioia mea.
Nu. Sfântă.
- Sfântă ? Stă numai cu fundul pe afară. - Cu fundul pe afară ?
- Nu crezi ? Întreabă-l pe burtosu' de afară ! - Care burtos ?
Ăla la care nevastă-ta îi arată fundu' în fiecare dimineață.
- Îți pune coarne. - Cu burtosul ?
- Da, cu burtosul. - Curva !
Scuzați !
Cum ?
- Cine e domnul care a intrat mai înainte ? - Dl. Gussoni, apart. 12.
- Ce s-a întâmplat ? Ce vrei ? - Unde e ?
- Cine ? - Știi bine. Unde e ?
- Așa se intră ? Ce vrei ? - Nu e nici o femeie aici ?
- E secretara mea. - Eu am inventat gluma asta.
- Ce faci ? Unde te duci ? - Unde e ?
- În baie. - În baie ?
- Ce face în baie ? - Ce face o persoană în baie ?
- Ce vrei de la mine ? - Încă nu ai înțeles ?
- Am să-ți sparg ochii. - Am ochelari.
Am să-ți sparg și ochelarii și fața, dacă nu o scoți.
- E o glumă. - Puteai să spui de la început.
- Adelina. - M-ați chemat ?
- Asta e Adelina ? - Da. Acum ești mulțumit ?
Nu.
Mulțumesc.
Uite de ce dulcele meu soț nu mă trimite singură în vacanță.
Aproape uitasem cum te simți când toți vor să ajungă în patul tău.
E o senzație foarte plăcută.
Aș zice, aproape excitantă.
Unica problemă e că nu văd nici unul...
Un moment. Uite-l acolo. Băiatul din lift.
Nu-i rău. Dezbrăcat arată bine.
Păcat că nu e niciodată singur. Cine știe ce zodie e...
Fecioara nu e o zodie care se întâlnește cu toți.
Ascendentul meu e în Taur. Dacă ar fi Taur ?
Aș spune că e un Taur.
Să dormi după amiaza asta, altfel diseară nu vei face nimic cu mine.
Știi că te-am invitat în vacanță ca să mi-o tragi ?
- Da. Știu. - Atunci, fă-o.
Dna. Ferreti. Îmi dați voie să vă țin companie ?
Luați loc !
Insula Iștia este o alegere bună pentru vacanță.
Tărâmul dragostei pătimașe, de aventuri răscolitoare...
Doamna Ferreti.
Nu mă ascultați ? Ce v-a apucat ?
- Ați pățit ceva ? - Cine e ?
- Pleacă. - De unde ?
- Din fața mea. - Știți cine sunt ?
Da. Ești un mare golan.
Dacă nu pleci tu, plecăm noi. O duc în cabina mea.
Ciao, baroane !
Fii dulce, te rog !
Nu ți se pare că exagerezi, iubito ?
Nu. Pisalogule.
V-am cerut numai să ne vedem diseară.
Accept cu plăcere. Știți cumva, se poate expedia un telex de aici ?
Avem un aparat german de ultimă generație.
Atunci, pe diseară.
Acum am să îți arăt eu, îmi strici și fanteziile.
"Nu ți se pare că exagerezi" ? Nu, nu mi se pare.
- Ce o însemna telexul ăsta ? - Nu am nici cea mai mică idee.
- Cred că e o glumă. - Bună dimineața, fetelor.
Scuzați-mi întârzierea. Am avut ceva de făcut. Ceva noutăți, mesaje, telefoane ?
- Nimic important. - Iar telexul ăla ce e ?
- Nu știu, încă nu l-am citit. - Îl citesc eu.
Dna Ferreti și-o trage cu 40 de șoferi...
Am terminat cu șoferul Ahile, am stat și lângă șoferul Armando. Pupici.
Opriți această mașină, nu știe ce spune. Spune numai prostii.
La muncă. Ce faci, șușotești ? Tu ce faci, o îngâni ?
- Caști gura ? Tu caști gura. - Dacă vă face plăcere...
Nu, nu îmi face plăcere. La muncă.
Romagniezii ăștia nu au chef de muncă...
Se simte rău. Du-te și adu apa.
- Dle arhitect ! - Cine e ?
Da. Sunt eu.
Cu toate veștile astea... Bursa, francul care scade... marca urcă...
Gioia care cântă la trombon...
- Vă simțiți mai bine ? - Nu, nu are importanță.
Telefonează la cantinele pentru șoferi, la poliție și întreabă care i-au tras-o soției mele.
- Soția dvs ? - E o capcană, îmi vine să râd.
Și telexul ăsta e o capcană, e spionaj industrial.
Plecați.
De ce mai sunteți aici ?
Plecați. În viața mea nu am spus atâtea prostii.
Alo.
Cine e ?
- Tu ești Gianni ? - Da, tata.
A sosit un telex, Gioia și-a tras-o cu un șofer.
- Un anume Ahile, acum și-o trage cu Bruno. - Bruno ? Nu era Armando ?
- De unde să știu eu cine era ? - Vorbește încet tata, și pereții au urechi.
Plecați, că vă concediez pe toți.
- Tu crezi tot ce spun ziarele ? - Aia publică, înțelegi ?
Spune-le că e un sondaj de piață, tată. Facem o statistică a șoferilor.
Obiceiuri, aptitudini ale șoferilor.
Bine tata, salut-o pe mama. Târfa aia urâtă !
- Ce ? - Nu vorbeam de mama.
Nici nu mai știu, tată. Ahile, Armando, Bruno...
Îi face în ordine alfabetică. Când ajunge la Z, am coarne cu prelungitor.
Poftiți !
- Cașcaval ? - Puțin, îmi face rău.
Ce faci ?
- Scuzați-mă. - Ce faci, îmi pui cașcavalul în cap ?
Liniștește-te, ai mâinile grele. Crezi că frămânți coca pentru pizza ?
Ce faci ? Ce mănânc acum ?
N-ați cerut tortellini marinate ?
Remediem imediat.
- Vino ! - Scuzați-mă un moment.
E posibil ? Cât timp îți trebuie ? E o doamnă care așteaptă.
De ce trebuie să te aștept tot timpul ?
Dacă e un baron aici, cu toată modestia, eu sunt acela.
Nu înțeleg de ce tot te învârți pe lângă tipul ăla necioplit.
- Pentru că ăla dă șpagă. - Vă rog să îi scuzați vulgaritatea.
- Eu aș vrea... - Doamna ?
- Un file și o salată de roșii. - Și de băut ?
- Vin alb. Dvs ? - Eu aș mânca...
Mă duc să aduc imediat vinul.
Ce nerușinat ! Mai vrea și șpagă.
- Alvaro, adu-ne felul doi. - Așteaptă, asta are boașe.
- Voila (Iată) ! - Puțin vin.
Mulțumesc.
- Pe mine nu mă servești ? - Vă face rău, baroane.
- Eu ce mănânc ? - Pentru dvs avem mâncare dietetică.
- Vă dau ce a rămas de ieri. - Să îi dai lu' sor-ta.
Lasă glumele, când mănânc ?
Din partea mea, puteți să mâncați când vreți, dar în altă parte.
- Ce antipatic ! - Nu. De ce ? Sărmanul.
A încuiat și sticla.
Îl vedeți pe băiatul de acolo ?
Și-o trage cu o turistă și e întreținut de ea.
- Poate are talente ascunse. - Da. O prostie...
De ce bei așa ? Nu îți place vinul sec ?
- Pastele seci sunt mai bune. - Apoi te duc să dansezi.
- Ești gelos sau greșesc eu ? - Cât greșești...
Dansează cum trebuie, Patricio. Ești cam moale în seara asta.
Scuză-mă că insist, Gioia... Nu ți se pare că exagerezi ?
Nu. Boule.
Azi dimineața mi-ați spus idiot, acum bou...
Scuzați-mă baroane, nu mă simt prea bine.
- Mă conduceți la hotel ? - Mi se pare o idee bună.
Mulțumesc.
- Vă mulțumesc pentru tot, baroane. - Doamna !
Am pus șampania la rece. Scuzați-mă baroane, sunt foarte obosită.
- Mâna ! - Iertați-mă !
Noapte bună.
- Luați piciorul, baroane. - Doamna...
Tocmai la picior vă gândiți acum... Poate nu ați înțeles.
Am pus șampania la rece. Mă înțelegeți ?
- Ce să înțeleg ? - Chestia aia...
Aia ? Noapte bună.
Ați înțeles greșit, doamnă.
Se spune că toate sunt curve... Acum ce fac ?
Am chef, doamnă.
Ce lovitură...
A venit baronul tău, păpușă. Am pus șampania la rece.
Blanc de Blanc. Principele Piemontului.
Vino în camera mea, iubito. Te vreau...
- Și tu ? Ăsta e un viciu... - Să te înveți minte.
Am găsit un bărbat generos, gentil. În pat e un adevărat tigru.
- Cine e ? - Privește !
- Nemernicul ăsta ? - Ciao !
Ce tâmpenie !
Cere-te afară !
Ieși !
- Ți-am spus să ieși. - M-a prins pe celălalt picior.
Dă-ți coarnele la o parte ca să vezi mai bine.
- Sper că nu îți fac umbră, vezi bine ? - Iar tu ai orbul găinilor.
Marchează mai aproape, în loc să vorbești prostii.
Ce faci, te culci ?
Ia paharul, să ciocnim. Unde e Gianni ?
E la duș. Du-te și râzi de el.
Azi ai avut o zi grea.
- Ai primit șase goluri. - Au fost doar cinci.
Ăla e specialist în înscrieri, le-a înscris pe toate nevestele din club.
- Dacă ai vedea ce motan are între picioare ? - Nu.
Ce mă interesează pe mine ce are între picioare ?
- S-a întors, dacă te uiți, îl vezi bine. - Nu mă uit.
- Merită. - Fiecare o are pe a lui.
Un campion e un campion. Trebuie să te uiți.
Ăla nu e un motan, ăla e un dulău napolitan.
Scuză-mă !
- Știi marsilieză ? - Cum să nu ? Am o slăbiciune pentru marsilieză.
- Ne vedem la 4. - Da.
- Ciao, tigruțule ! - Ciao !
Bună ziua.
Un Fernet Brânco, vă rog.
V-ați supărat că eu... ?
- Îmi pare rău. - De ce ? Pentru ce ?
Să mă supăr că v-ați culcat cu sugătoarea aia de bani ?
Eu v-am avertizat, dar v-a costat o grămadă de bani.
Să nu mai vorbim... Mai bine spune-mi...
- Cum a fost cu dna. Ferreti ? - E scumpă. M-a costat o avere.
- Clubul, cina, șampania... - Să nu mai vorbim de restul...
Să nu spuneți că și acea doamnă...
- O târfă. - Da ?
- E o veste excepțională. - 300.000, don Peppino.
- Cum ? - Vestea, costă 300.000.
- Cum îl facem ? - La purtător.
- Cine îl duce la bancă ? - Îl duc eu. Dvs scrieți-l.
- Nu am pix. - Am eu unul.
Știam eu.
Să scrieți clar.
- Pot să încerc și eu ? - Bineînțeles, don Peppino.
- Încercați. Dar fiți atent. - Ce s-a întâmplat ?
- Nimic. Trebuie să vă spun ceva. - Ce ?
- Dna. Ferreti se va preface că nu vrea. - Da ?
- Să insist ? - Pot ?
- Insistați, don Peppino. Iar apoi... - Apoi ?
- Să îi puneți mâna pe fund... - De unde încep ?
- De unde vreți. - Peppino...
Copilul mai vrea o înghețată.
A venit manechină. Scuzați-mă, trebuie să plec.
- Vin imediat, iubito. - Plecați...
- Ne vedem mai târziu. - Mergeți liniștit, don Peppino.
Aia o să-ți facă două bile așa de mari.
Cristoase ! Și acum mă dor !
- Deranjez ? - Nu. Stai jos.
- M-am cam plictisit să citesc. - Am observat că citești tot timpul.
- Nu cunoști pe nimeni aici ? - Eu nu, dar tu ?
Sunt cu o prietenă, e nemțoaică, am cunoscut-o aici anul trecut.
Să fiu sincer, sunt musafirul ei,
sunt student, nu pot să îmi permit vacanțe.
- Nu te bucuri ? - Nu sunt bucuros...
E un rol care nu îmi place. Mă tratează ca pe un obiect.
O brichetă pe care o aprinde și o stinge când vrea ea.
De ce nu o părăsești ?
Sunt convinsă că nu e greu pentru tine să găsești și alte roluri, nu crezi ?
Patricio, vino imediat !
- Te cheamă. - E mai bine să plec, e înarmată.
- Ai auzit. Mă numesc Patricio. - Eu Gioia.
Pe curând.
Ce frige nisipul...
- Nu știu dacă vă amintiți, eu sunt... - Două fabrici, 400 de muncitori.
- Mai exact, 3 fabrici și 800 de muncitori. - Scuzați-mă.
Felicitări. Aveți o memorie bună pentru cifre.
- Poate vă plac cele cu multe zerouri... - Ce vreți să spuneți ?
Nimic. Am vreo 100 de milioane pe apă...
- Vreți să facem o plimbare împreună ? - De ce nu ?
- Vă place barca mea ? - Mult.
- E rapidă. Are 600 CP. - Ca să vezi...
E un pur sânge. Și banii se duc rapid...
De ce v-ați oprit ? Era așa de frumos.
- E mai bine să nu pierdem timpul. - Cum, să pierdem timpul ?
Cum se spune: "timpul înseamnă bani".
Tu ai timp, dar nu ai bani, eu am bani și nu am timp.
Putem să găsim o cale de mijloc. Cât vrei pentru o partidă de... ?
- Glumiți, nu-i așa ? - Știu că ești o tigroaică în pat...
Fiecare cu meseria lui. Eu vând roșii, iar tu dragoste.
Necioplitule ! Cum îți permiți ?
- Bravo ! Prefă-te că nu îți place. - Ce ai ? Ai înnebunit ?
Îmi place jocul ăsta. Prefă-te că ești femeia delicată...
Asta e cel mai frumos moment al unui joc erotic. Vino !
- Cu el ai făcut-o pe 300.000 lire. - 300.000 de palme peste față.
Ce faci ? Mă lași în apă ? Dacă vine un rechin ?!
- Dacă vine rechinul, o faci cu el. - Dna Ferreti...
Ce faceți ? Întoarceți-vă.
Pista.
Du-te, Valentino !
Privește și ia lecții.
Unul care nu se eliberează într-o parte, trebuie să se elibereze în alta.
- Tangoul geloziei. - Așa e.
- Îi facem o glumă despre Gioia. - M-am gândit la asta.
Când vine, îi spun că am văzut-o cu "motanul".
Bravo.
Trebuie să recunoașteți, încă am clasă. Bravo, marchiză. Regina tango-ului.
- Petrecerile asta sunt o durere în fund. - Marchiză până la sfârșit.
Dă-mi să gust !
- Unde e Enrica ? - A rămas acasă.
- Și a mea, sărmana. - Am văzut-o cu motanul.
Nu mai vorbiți prostii, Gioia e în pat, are febră.
Mă duc să văd cum se simte, sărăcuța. Sunt cam iuți spaghetele astea.
Ai văzut cum i-a rămas în gât ? Încă puțin și se îneca.
Ce faci, Gioia ? Mai întâi trei șoferi, acum și cu "motanul". Unde e lumina ?
E o cameră potrivită pentru mine.
- Sunt Gianni. Fefe e acolo ? - E la petrecerea lui Andrea.
Eu sunt aici, iar Fefe nu e. Cine știe ce face !
- Care e problema ta ? - Am spus și eu așa.
Nici Gioia nu e de găsit.
Nu știu, sper că nu, poate e vreo combinație...
- După cum se pare, Fefe... - Îi sparg capul. Îi fac scandal în ziare.
Lasă-i pe alții la ziare. Nu știi unde ar putea fi ?
Dacă mă duc singură, mă omoară. Vino să mă iei.
- Vin imediat. - Ce porc !
- Aici veneam înainte să ne căsătorim. - Ce mă interesează pe mine ?
- Nici măcar n-a avut bunul gust s-o schimbe. - Cu una la etajul întâi.
- Câte trepte sunt ? 9500 ? - 118.
- Părea că sunt 98.500. - Ai vrea să fie și lift ?
Vorbește mai încet. Ne pot auzi și să plece.
Să nu spui că am ajuns la a 118-a.
Ascultă ce bine se simt.
- Eu sun. - Nu. Ia-ți avânt și sparge ușa.
- Am mai făcut-o odată și m-a durut. - Haide.
La o parte, să nu intru în tine.
Prostule, lașule, curvarule... ! Nu ți-e rușine ?
- Tu aici ? Ce faci, repeți ? - Tu aici ?
- Am să ți-o tai. - Să nu exagerăm.
Ce faci aici ? Nu poți să te ocupi de coarnele tale ?
Dar de ce mă ocup ? Soția mă înșeală, amanta mă înșeală, mă ocup de coarnele mele, nu ?
- Te-am înșelat și cu altul. - Curvo...
- Lasă-mă. - Tocmai tu, prietena mea ?
- Ești dezbrăcată cu soțul meu... - Fără violență.
- Du-te dracului ! - Ești o târfă.
Ce mă doare, "motanule'...
- Ce ai făcut, dle arhitect ? - Un discurs democratic cu un gentilom.
Și ai luat un pumn...
- Ce e ? - Nu mișca, o să se facă cât balega de vacă.
- Îți pun cotletul ăsta și mâine îți trece. - E de junincă ?
- E de vițel. - Știam eu că nu mai găsești mânji adevărați.
- Vițelul e un animal cu coarne. - Faci aluzii cu dublu gust ?
Ia-ți cotletul. Mi-l faci sandwich mâine dimineață.
Nu mai face pe neștiutoarea. Tu știi unde e. Știu eu...
- Ești gelos. - Eu... ? Da, sunt gelos.
Dacă ai ști cum mă frige inima în piept.
Nu numai că ești gelos, dar te mănâncă și în fund...
- Cum îți permiți ? - Eu nu știu unde e nevastă-ta.
Hai că știi... Nu ai vreo bănuială ?
Nu am nici o bănuială...
- Știu pe una care știe unde e. - Știi pe cineva care știe unde e ?
- Spune numele. - Dacă îți spun, ce îmi dai ?
- Îți plătesc o rată la cotizația socială. - Nu.
Dacă îți spun, îmi dai "pupici".
Frankenstein... !
Mai întâi datoria, apoi plăcerea, nu mă mai bate la cap.
Dacă îmi dai un avans, îți spun imediat.
Bună dimineața, dna. Ferreti. Un mesaj pentru dvs.
Mulțumesc.
Mă scuzați pentru confuzie ! Sfaturile perfide ale baronului
m-au convins să îndrăznesc să vă abordez în acest mod.
Afectuosul și devotatul dvs. Peppino Roata, 3 depozite, 800 de muncitori.
Bună dimineața, dna. Ferreti. Și dvs sunteți matinală ?
În noaptea asta nu am fost pe treabă.
Vă referiți la comportamentul incalificabil al dlui Roata ?
De unde știți ?
Mi-a spus totul.
- Înțeleg. Ce rachetă frumoasă ! - Vă place ?
- E de metal ? - Da, e de metal.
E rachetă de înaltă clasă. Drept, revers...
Mi-o dați și mie ? Țineți-mi geanta 1
Ce frumoasă e... !
Aveți o rachetă foarte bună.
Drept, revers...
Ce e cu agitația asta să mă vezi ? Ți-e dor de Gioia ?
De ce ? Ți se pare ciudat că îmi era dor să te văd ?
Dacă nu ți se pare ciudat, să nu mai vorbim de Gioia. Bine ?
Foarte bine.
- Când ți-ai dat seama ? - Ce ?
Că sunt nebun după tine, că nu pot să dorm noaptea...
- Am înțeles de puțin timp... - În ziua aceia în sală...
te uitai obscen la mine, mă uitam obscen la tine...
Hai că ești un tip tare. Nici nu voiam să vin.
Mă aștepta o seară plictisitoare, numai lacrimi și nostalgie...
Îmi pusesem o piatră în loc de inimă. Știi ce facem acum ?
Mergem sus la mine și facem prostii.
Prostie... Îți plac prostiile ?
Ce încinsă ești... Așează-te aici !
- E bine aici ? - E mai bine acolo.
- Nu ți-e rușine să fii așa de obscenă ? - Gianni ! Mă faci să roșesc.
Să înroșești... În dragoste nu e rușine.
- Desfă picioarele ! - Nu, nu...
Să facem o operă de artă...
- Rămâi așa. - De ce nu mergem dincolo ?
- Acolo stăm mai comod. - Stăm aici, e mai multă lumină.
- Ce legătură are lumina ? - Are... ! Îmi place să o fac cu lumină...
Dragostea fără lumină e ca și cum ai înghiți fără să mesteci.
- Și ochiul vrea partea sa. - Iar eu am doi...
Așa, dezbracă-te.
O să depășim orice limită, iar eu voi fi King Kong.
Frankenstein ! Fă o poză.
- Stinge lumina ! - Ești un laș.
- Golanule ! - Proasto ! Cum e fost distanța ?
- Cum mi-ați spus. - Ai să plătești pentru asta.
- Bravo ! - Gura, Frankenstein.
Ce poză ! Pare finala olimpică la greco-romane.
Îmi spui unde e Gioia, sau poza asta ajunge în mâinile soțului tău.
Ți-a plăcut șantajul ?
Te-am avertizat, Patricio. Ori faci dragoste cu mine, ori mă întorc în Germania la Otto.
- Am să te las fără bani. - Întoarce-te la cine vrei. Nu mai pot.
Tot timpul același lucru. Nu sunt o mașină cu fise.
- Nu merg cu curent. - Italian prost și impotent.
- Patricio ! - Ce mai vrei ?
Vreau imediat lucrurile mele. Dă-mi lucrurile, prostule !
- Vreau totul. - Ia totul. Lipsește ceva ?
- Nu. Să te ia dracu ! - Să te ia pe tine !
- Cum ai intrat Patricio, pe fereastră ? - Nu. Am intrat pe ușă.
Nu era închisă...
- Dacă te deranjează, plec. - Nu, nu e asta.
- E prietena ta... - Am dat-o dracului.
- De ce ? - Pentru că...
Pentru că nu reușeam să nu mă gândesc la alta.
- O cunosc ? - Da.
- Alo ! - Iubito ! Gioia !
- Tu ești, Gianni ? - Da, eu sunt.
Ce bine, văd că și tu ești bucuroasă. Trebuie să te văd imediat.
Trebuie să vorbim să clarificăm totul. Ce ai, Gioia ? Nu poți să respiri ?
- Am alergat să răspund la telefon. - Sărăcuța de tine... Mă auzi ?
- Ce vrei ? - Vin să te iau. Mi-e dor de tine.
Ajung mâine cu primul vaporaș. Te bucuri ?
- Nu. Mai repede. - Nu știu cu ce să vin mai repede.
- Ce vrei să iau, elicopterul ? - Mai încet.
- Mai încet sau mai repede ? - Vino...
Te aud rău, Gioia. Ești bolnavă ?
Sunt bine. Foarte bine.
Alo. Gioia ! Nu te mai aud.
Ce telefoane ! Se aud numai zgomote.
Numai zgomote de măciuci.
- Baroane ! Plecați fără să plătiți ? - Nu țipa.
Țip cât am...
- Pleacă, primatule ! - Eu, primat ?
- Am să-ți fac o căpățână așa de mare. - Mie ?
- Iisuse ! Pleacă. - Nu. Le spun la toți că trebuie să plătiți.
- Nu mi-ați dat niciodată măcar șpagă. - Taci !
Fie-ți milă de mine ! Am pierdut totul la poker, chiar și umbrela.
Sunt falit, Alvaro. Scuipă-mă în față !
Fă-mi o favoare. Nu spune nimic.
Te iert, baroane, dar trebuie să mă înveți mersul tău pasional.
- Bine te învăț. Apleacă-te, Alvaro. - De ce ?
Nu-ți face griji.
Împuțitul ! Are glume cu un baron ca mine...
- Ce mai faci ? - Expertul în w.C. Uri... El mai lipsea.
Scuze profesore. Data trecută...
Simpatica ta soție nu mai e cu tine ?
Nu. Simpatica mea soție a plecat într-o vacanță simpatică, iar eu mă duc să o iau.
Mulțumit ? Având în vedere cele întâmplate, eu plec.
- Eu m-am distrat bine. Am râs mult. - Da ?
- Tu nu ? - Nu. Știi de ce ?
Nu-mi vine să râd când nevastă-mea face prostii cu un profesor într-o cabină.
Nu știai că a fost doar o glumă ? Ne prefăceam. Au fost doar zgomote și urlete.
- Am luat țeapă. - N-ați făcut nimic ?
Nevasta ta a făcut toate astea ca să te facă gelos.
- Totul ca să mă facă gelos ? - Da.
- Jură ! - Jur !
Și de data asta...
Care camionagii ? Unde găsea 40 de camionagii cu camioane ?
Nici nu găsești 40 de camionagii.
- Vino să te îmbrățișez, profesore. - Ești mulțumit ?
Ești un prieten bun, profesore.
M-ai lovit rău, profesore. Eu am știut...
- Că nu s-a întâmplat nimic ? - Nu, nu.
Voi ăștia solizi, cu cât sunteți mai mari, cu atât sunteți mai proști.
- Bună dragul meu ! - Asta e secretara mea.
- Încântat ! Ferreti. - How do you do (Ce mai faci) !
- Asta e secretara ta ? - Da. De ce ?
Apropo de ce am spus înainte. Prostul sunt eu, profesore.
Cred că bate bine. Mă refeream la mașina de scris.
- Bați bine ? - Da. Sunt foarte bună.
- Cum te cheamă ? - Ellen.
Bună, Ellen !
Poți să crezi ce vrei, iubito, dar în esență nu te-am trădat niciodată.
- În esență ? - Da.
În chintesența spiritului, tu ești dragostea adevărată.
- În cazul ăsta... - Îți jur.
- Pe mama, pe tata, pe copii noștri. - Noi nu avem copii.
Dar putem să facem unul.
- Te iubesc. Mă crezi ? - Da. Te cred.
Un mic gest pentru împăcarea noastră.
Ce gest frumos ! Nu trebuia.
- Un pupic. - Pentru un asemenea gest...
e nevoie de un sărut.
Spune-mi adevărul. Pot să stau liniștit în privința camionagiilor ?
- De ce, ai crezut ? - Bineînțeles.
- Ai crezut... - Ce râzi...
Simțeam că-mi plesnesc venele, am crezut.
Te-ai gândit vreun moment cum voi găsi 40 de camionagii aici la Iștia ?
Camionagii, nu. Dar vreo 40 de pescari bine făcuți găseai tu.
La asta nu m-am gândit.
Spune-mi adevărul. În toate zilele astea nu m-ai trădat ?
Nu vrei să-mi spui ?
Nu, nu.
E un nu, nu, nu ? Sau un nu, nu da ?
- Nu te-am trădat niciodată. - Nu ?
- Niciodată. - Vino încoace.
- Ce faci ? - Acum, totul e al meu.
E proprietate privată. Încă nu a văzut-o nimeni.
- Hei ! Ce faceți ? - Doar ce ne-am împăcat.
Ăsta e un restaurant, nu un bordel.
Da ? După cum am mâncat... credeam că este.
- Înțeleg de ce ai adus-o pe nesătula asta. - Da, dacă maică-ta și soră-ta erau ocupate...
Despre care vorbești, despre maică-ta sau soră-ta ?
Maică-mea e o doamnă, suntem persoane curate...
- Acum nu o să mai fi. - Gianni...
- Cere-i imediat scuze soțului meu. - Nici nu mă gândesc.
Nu ?
- Scuze. - Vă rog. Aveți puțin tâlc ?
- Ce bine ne întoarcem acasă. - Da...
- De acum mergem numai la munte. Bine ? - Bine.
Apa e liniștită, nu-i așa ?
Bună dimineața, Patricio ! Și tu pleci ?
Treburi importante la Roma. Am anticipat plecarea mea.
- Afaceri sentimentale pariez. - Da.
Ți-l prezint pe Patricio. Ar trebui sa îi fii foarte recunoscător.
I-a ținut departe pe toți curtezanii mei. Nu-i așa, Patricio ?
- Am făcut ce-am putut. - Încântat, Ferreti.
- De Marchi, încântat. - I-ai îndepărtat...
Cu fizicul ăsta... trebuia să te faci gorilă.
- Vrei să spui gardă de corp. - Ce legătură are corpul ?
Am spus gorilă, ăia care merg în spatele celorlalți...
Patricio nu e gorilă, studiază arhitectura.
- Un concurent. - De ce, te deranjează ?
Pot să stau liniștit...
E foarte bun, face desene minunate.
Apropo, i-am promis un post în biroul tău de proiectări.
Să facă proiecte la mine ? Faci multe proiecte ?
Unele foarte interesante.
Dacă așa spui tu...
Vasul se mișcă mult, iar eu...
Și la venire am pățit la fel...
Eu...
Scuzați-mă !
Să încercăm să fim serioși. E doar imaginația mea.
E doar un prieten din hotel, câteva vrăjeli pe plajă
o băutură în club, o plimbare pe malul mării
și totul se termină în pat... Ce mi-ai făcut, curvo...
În ce poveste m-ai băgat...
Până la urmă ce sunt coarnele ?
Sunt precum dinții copiilor, odată rupți, nu te mai dor.
Important e ca Gioia să se întoarcă acasă să dăm o petrecere mare...
Să-i invităm pe toți prietenii noștri. Pe toți...
Pe boii aia...
- V-a durut ? - Nu. Mi-a plăcut.
Good morning (Bunâ dimineața).
Uite unde l-au pus ! Pe nave se pun stâlpi pe unde se trece.
- Stai jos ! - Good morning (Bună dimineața).
Ați terminat vacanța ? Vă întoarceți la Roma ?
- Dvs ? - Eu nu, mai am câteva zile de vacanță.
- La Roma ? Vacanță la Roma ? - Da, la Roma.
- Ești liberă sâmbătă dimineața ? - Pentru serviciu ?
Pentru serviciu...
Să fii în biroul meu, la zece. Am o urgență. Una din acelea...
Am de scris două scrisori, chiar trei, câteodată chiar patru...
dar calitatea lasă puțin de dorit. Am putea vorbi și de remunerație...
Dacă e vorba și de remunerație... totul devine mai interesant...
- E mai interesant... ? - Iubitule !
Pupici...
Da, iubirea mea. Pupici...